@0    = ~Co chceš? Nevidíš, že se utápím v beznaději?~
@1    = ~Právě že vidím. To je důvod proč jsem tě oslovil.~
@2    = ~Přesně tak. Proto jsem s tebou chtěl mluvit.~
@3    = ~Omlouvám se, nechám tě tedy na pokoji.~
@4    = ~Och. To bylo dost... přímočaré.~
@5    = ~Jsem dobrodruh. Neměl bys pro mě nějakou práci? Potřebuju rychle sehnat docela dost zlata.~
@6    = ~Hledám nějakou práci.~
@7    = ~Vskutku, mám dobrý pocit když můžu někoho šokovat. Má práce zde je u konce, když mě omluvíš.~
@8    = ~Práci říkáš...~
@9    = ~Abys mě pochopil, jsem sběratel vín. Doufal jsem, že bych tu v Athkatle mohl najít něco zajímavého, ale bohužel jsem byl dokonale zklamán. Nic co by mělo výraznou barvu nebo úžasnou chuť.~
@10   = ~Potřebuješ peníze? Dobře! Může ti zaplatit 1000... ne 1500 zlatých za víno, se kterým budu spokojený.~
@11   = ~1500 zlatých za jednu láhev vína? Zbláznil ses?~
@12   = ~To zní... zajímavě.~
@13   = ~Budu o tom přemýšlet. Díky za nabídku.~
@14   = ~Nechci přijít domů s prázdnýma rukama. Chci něco... VYJÍMEČNÉHO.~
@15   = ~Ale nemysli si, že tu budu čekat věčnost. Máš na to, řekněme... deset dní! To je maximum co ti můžu dát. Nesnáším zdejší kuchyni a tu mdlou chuť vína které tu nalévají.~
@16   = ~Pff! Dělej si co chceš vidláku.~
@17   = ~Doufám, že pro mě něco máš...~
@18   = ~Ne, zatím ne.~
@19   = ~Našel jsem tuhle láhev. Nejsem si ovšem jistý, jestli ti bude stačit...~
@20   = ~Dej to sem!~
@21   = ~U všech bohů ta barva. Nech mě si... oh nádherná vůně! Neviděl jsem nic podobného několik let! Můžu tě ujistit, že jsem víc než spokojen.~
@22   = ~Tady je tvoje odměna. Vem si ji a zmiz.~
@23   = ~Tak pojď lahvičko. Tatínek tě vezme domů!~
@24   = ~Tak mě neobtěžuj tím svým smradlavým dechem!~